Det er Lucien Fiori fra Korsika. Flygtet for tre timer siden.
Han tog sin terapeut med som gidsel. Han fik hjælp.
Dusek var ikke fra Radics, men han er anarkist.
Pengeskabsmanden Victor Casta sad inde for juveltyveri i Prag.
Det ligner amatører, ikke professionelle.
EU's bedste til pengeskabe rørte det ikke?
Sebastians mytiske schweiziske hacker er helt ægte.
Giv mig mere tid. Jeg jagter et spøgelse.
-Identificerede nogen tigeren? -Tommys bror, Colin.
-Dr. Clark? -Ja?
-Det er politiet. -Vil du ikke på hospitalet?
Jeg har adgang til en villa.
Kender jeg området, kan jeg bedst hele.
-Eva? -Kom herned, Tommy.
Jeg fik en besked. Han vil møde mig i dag alene.
Du må hjælpe.
Tommy! Fandens! Tommy!
Hæng i! Tommy! Hæng i. Pis!
-Arabela, vi er på vej til Dr. Clark. -Hjælp os!
Tommy blev skudt bag juveleren.
Hjælp os. Send en ambulance og hjælp.
Hæng i.
-Hvad er der? -Det er Tommy. Han blev skudt.
Det er major Daniel. Send en ambulance til Arabela.
Kom nu, Eva. Eva! Eva tager ikke telefonen.
-Hvad laver hun? -Hun ville ikke sige det.
-Alle skal være her. -Ja.
Hæng i, Tommy.
Jeg er fra politiet. Gå ind i igen.
Vi er her! Der kommer hjælp. De er her.
-Hvordan har han det? -Hans hoved bløder, major.
Jeg ved det ikke.
Vi har meget at snakke om.
-Ikke noget endnu? -Nej.
-Jeg tager over. -Okay.
Vil du ikke have nogen til at se på det?
Jeg råbte kun på hjælp. Jeg gjorde ikke noget.
Ofte glemmer folk i den situation at råbe på hjælp.
Eller så er de så panikslagne, at ingen forstår dem.
Tro mig. Du gjorde det rigtig godt.
Okay. Så er jeg en helt.
Synes du ikke det? Du ringede til Louis, da du blev beskudt.
Du fik jer begge to ud derfra.
Vi blev ikke længere beskudt.
Jeg ringede til majoren, da jeg ikke kunne politiets nummer-
-og vi kom ikke ligefrem uskadt ud.
-I er i live. -Kun én er vågen.
-Du er fast besluttet. -Besluttet?
På at give dig selv skylden for noget, du ikke var skyld i.
Jeg... Jeg ville ønske, jeg kunne have gjort noget mere.
Alle betjente ville gerne have taget kuglen for deres makker.
De er rene.
Tak.
-Hvordan har han det? -Stadig bevidstløs.
Kuglen gik ikke igennem. Blot en skramme.
Hvad skete der?
Vi så på et røveri. To betjente døde.
Vi blev beskudt fra en anden bygning.
-Uden advarsel? -Området var ryddet.
Politiet var hos de døde. Vi troede, at vi var trygge.
-Hvorfor faldt de i baghold? -Sådan er svin.
De røvere er ulogiske. De braser højlydt ind.
De slukker visse alarmer, andre ikke.
Når vi ankommer, ser vi, at intet værdifuldt er stjålet.
Underlig metode.
De burde om nogen holde sig usynlige.
-Kan vi være sikre på, at det er dem? -Nej.
Jeg har lige talt med politiet.
Banden afbrød elektricitet og kameraer.
De efterlod ingen spor, men juveler.
At de ikke efterlader beviser er nu beviser.
Og intet stof beviser et sort hul.
Hvis vi kan regne ud, hvad de får ud af det, kan vi forudsige det næste.
Da jeg startede holdet...
...spurgte Dorn mig, om jeg gjorde det af de rette grunde.
Jeg troede dengang, at han mente, at jeg ville have hævn.
Etienne var blevet dræbt et år før.
Tingene gik skidt.
Men nu tror jeg, at jeg ledte efter en anden familie.
Jeg har aldrig sagt det her før...
...men du var den sidste, jeg valgte til holdet.
Mange folk bad mig lade være.
Men jeg vidste, at du var den rette.
Siden er du blevet mere end det for mig.
Jeg vil ikke miste dig, Tommy.
Jeg vil ikke miste en søn mere.
-Major? -Ja?
Jeg prøver at sove.
Ja.
-Det kan ikke passe. -Hvad?
Det sidste røveri. De gik ind på kontoret-
-men rørte ikke pengeskabet. Hvad er der ellers?
-Papirer. -Og en computer.
Jeg ser på den computers harddisk nu.
Ingen havde brugt den i dagevis. Hvad lavede de i begge butikker?
Hvorfor kan vi ikke regne det ud?
Fik du løst det problem, som plagede dig sidst?
Ikke endnu.
Jeg er her i hvert fald, hvis du får brug for mig.
Jeg skal snakke med en, men jeg kan ikke nu.
Okay.
Han er vågen.
-Hvad laver du? -Smutter herfra.
-Du var bevidstløs længe. -Jeg er veludhvilet.
-Tænk nu over det, Tommy. -Arabela har ret.
-Det er ikke en god ide at stå op. -Det er jeg ligeglad med.
Undskyld. Det er godt, at I tænker på mig, men undvegne fanger-
-begår røverier og politimord.
Derfor har vi det her hold. Jeg vil ikke bare kigge på.
-Er du sikker? -Vi må stoppe dem.
Jeg er også træt af blot at reagere på de svin.
Vi skal være et skridt foran.
Lad os gå over i venteværelset og planlægge næste træk.
Når det her er forbi, har du og jeg noget at snakke om.
-Snak nu. -Forkert tid og sted.
-Men vi kommer til bunds i det. -Det?
Tigeren.
Det er lige meget. Ja. Alt følger planen.
Efter i aften forsvinder vi alle og lever som stenrige.
Lad os få hvilet os. I aften er en stor aften.
Brudt ud fra to fængsler, to små juvelerrøverier-
-seks mord og ét mordforsøg.
De ville nok ikke dræbe mig. Jeg så en skygge.
-Hvad? -Jeg lagde på.
Jeg så riflens skygge på jorden.
Jeg vendte mig i sidste øjeblik.
-Missede de? -De ventede for længe.
Jeg ringede konstant. Skytten ventede på, at jeg så ham.
Så skød han på tværs.
-Et utroligt præcist skud. -Jeg kunne.
-Er du sikker? -Lad os sige, at det er muligt.
Det virker forkert. Alt, de har gjort, er et røgslør. En vildledning.
Ligesom tryllekunstnere.
Se hånden. Den anden skjuler mønten.
Røverierne skulle opdages. De ville nok have os til at komme.
De vil have opmærksomhed og brød ud med bilbomber.
De har krydset flere grænser, som om de ville have os indblandet.
De ville ikke være de første.
Vi er velkendte. Alle ved, at den strategi ikke virker.
Men hvorfor? Hvad vinder de på, at vi kommer?
Når vi ser på det, gør ingen andre. De lokale trækker sig.
Det er sandt. Vi har fået stor selvstændighed her.
-Vi er her nu. Hvad gør vi så? -Træd lidt tilbage.
Kig igen på alt, vi har. Alt er gjort med vilje.
Alt er gennemtænkt.
Kørte politiet dr. Clarke ud til villaen?
-Ja. -De har hendes adresse.
-Du har noget. Hvad er det? -De er dygtige.
Men de efterlod alle mobilerne i den bygning.
-Jeg troede, at det var en fejl. -Næppe.
Hun skulle findes.
-Tror du, at hun er indblandet? -Jeg taler med hende.
Jeg fortalte Sebastian i fængslet, at noget ved videoen virkede forkert.
Jeg taler med hende og finder ud af hvad.
Alt fra røveriet er på politistationen.
Banden blev næsten fanget og kørte hurtigt. Efterlod de noget?
Fint. Tal med terapeuten, Carl.
Tommy, Arabela og Sebastian, vi tager over på stationen.
-De begår næppe fejl. -Det sker før eller senere.
Hvem ringede du til?
-Du ringede flere gange. -Har I talt med Eva?
-Hun svarer ikke. -Hvad snakker I om?
-Hun ringede fra Spanien. -Hun var bange og bad mig komme.
-Hvorfor? -Det sagde hun ikke.
Ved nogen, præcis hvor hun er i Spanien?
-Jeg kender det sidste sted. -Jeg sporer telefonen.
-Jeg tager ned og finder hende. -Nej, Louis. Jeg tager derned.
Fortæl helikopteren, at jeg kommer.
Da jeg tjekkede hende til ICC-
-bad en italiensk jurist mig se på en fil.
Da Vittoria talte med mig i går-
-sagde hun, at hun "jagtede et spøgelse".
Filen var om et spøgelse. Hun er ude på meget dybt vand.
Tak.
Du behøver ikke at vente.
Jeg ringer.
Flot sted.
-Går selvbehandlingen godt? -Hickman? Velkommen.
Jeg forstår, at du valgte det her.
Jeg ville være et kendt sted, men området hjælper blot.
-Kan jeg tilbyde en drink? -Noget let.
-Bare tag, hvad du vil. -Det gør jeg også oftest.
Det var godt.
Major Daniel? Kommissær Cambert.
-En ære. -Det siger de, når man er på pension.
-Det var ikke sådan ment. -En spøg.
Æren er min. McConnell, Berger, Seeger.
En fornøjelse. Du ser bedre ud.
-Jeg var der. -Jeg blev kun skudt i hovedet.
Godt, at du kom dig.
Vi har alle beviserne fra det sidste røveri.
Mit forsøg på en spøg. Ikke sporet af beviser.
Vi så på taget, men fandt intet, selvom et skud blev affyret derfra.
-Hvordan kom de ind? -Brød ind gennem bagdøren.
Vodlsomt. Intet blev taget fra det store rum.
Hvorfor bryde ind uden at tage juveler?
Der er noget ved kontorerne i de butikker.
Hvis de havde været diskrete, havde vi ikke hørt om det.
Butikken var lukket.
Ejerne er til en sammenkomst i Cannes. Den åbner igen i næste uge.
Tog I computeren med?
Jeg vil gerne se på den direkte.
Du får den.
Det er Dorn igen, Eva. Tag nu telefonen. Det er vigtigt.
Hvis du mødes med den, jeg frygter-
-må du under ingen omstændigheder gøre det alene.
Jeg er på vej. Vent på mig.
Vi må køre hurtigere, Leon.
Helikopteren er parat, og jeg har virkelig travlt.
Tak.
-Consuelo? -Jeg tager den.
Vrøvl. Du er min gæst.
-Er jeg? -Undskyld?
-Din gæst? -Har jeg behandlet dig skidt?
-Intet offer har kaldt mig det før. -Ikke?
Heller ingen har været glad for at se mig. De snakker ikke og tilbyder vin.
-Jeg har måske dumpet en test? -Slet ikke.
De vil gerne have mig til at blive færdig og skride.
Med psykiaterhatten på tænker jeg, at det følelsesmæssigt må være hårdt.
Det er faktisk slet ikke svært, for det er normalt.
Nå, men det siger nok mere om mig end dig.
Fremover vil jeg for din skyld-
-prøve at være mere "normal".
-Her. -Tak.
-Klarer du dig? -Jeg hader at vente, far.
Lad det blive mellem os.
Intet. Se her.
De prøvede ikke engang at gå ind på den.
Mord og mordforsøg. De vil have noget.
-Hvornår lukkede butikken? -For fire dage siden.
-Hvor tog de hen? -Ingen anelse.
-Sært, at alle de ansatte rejste. -Jeg tjekker.
Det må være computeren. Det må det være.
-Må jeg spørge om noget personligt? -Det afhænger af spørgsmålet.
Hvordan får en fængselspsykiater råd til en villa her?
-Er det sjovt? -Nej.
Der er langt mere personlige spørgsmål.
-Jeg sagde ikke, at jeg ejede den. -Det er rigtigt.
-Stedet er en bankmand fra Paris'. -Jeg er med.
Det tror jeg ikke. Han var min patient.
Hans kæreste er en yngre mand.
-Sker det tit? -En ældre mand med en yngre elsker?
At en psykiater bor hos en patient.
Det ville være ret uetisk, men vi blev venner et år efter behandlingen.
Et år senere boede jeg her.
Det forklarer det.
-Jeg nyder at snakke med dig. -Virkelig?
-Jeg forventede ikke alt det om mig. -Hvad så?
-Lucien, mit fangenskab. -Hvordan undgik du voldtægt?
-Du går lige til sagen. -Du blev holdt fanget i to dage.
-Bundet og ukampdygtig. -Helt.
Du ville have nævnt en voldtægt. Godt, at det ikke skete-
-men det overrasker mig bare.
Slet ikke overraskende. Jeg er psykiater.
Jeg kan styre folk med ord.
Mit professionelle forhold til Lucien gjorde, at han ikke var interesseret-
-og han beskyttede mig.
-Spørgsmålet fornærmede dig vist. -Nej. Du skal udføre dit arbejde.
Du sagde, at Lucien ikke var interesseret.
Undskyld mig.
Jeg venter her.
Jeg ved, hvad der generede mig ved videoen. Kig på den.
Se, når Lucien springer på terapeuten.
Hun rører sig ikke. Hun vidste, at det kom.
-Jeg ser på det. -Sms mig om det.
Hun er næppe et offer. Hun kender måske til det hele.
-Vil du have noget te? -Nej tak.
Hvad fejler din hånd?
-Undskyld? -Kun én handske.
-Arbejdsskade. -Alvorlig?
-Rimelig. -For nylig?
-Lidt tid siden. -Hvorfor tøver du?
-Tøver? -Du undviger.
Du giver mig mindst mulig information, når du svarer.
-Nå? -Det var ikke bare en skade.
Du blev skudt i New York af en, der bortførte børn.
Hvad sagde du? "Google får os til at virke klogere."
Hvorfor søgte du efter mig?
En amerikansk kriminalbetjent i Marseille er usædvanligt.
Det var interessant. Der stod, at den skyldige er på fri fod.
Det tynger dig vel. Det må gøre livet svært.
HUN RØRER SIG IKKE
Hendes telefon er slukket.
-Den har været slukket i seks timer. -Send mig koordinaterne.
-De kommer. -Ved I, hvor hun boede der?
-Jeg sender dig hotelinformationen. -Tak.
-Er han i Spanien? -Ja. Evas telefon er slukket.
Hvis nogen kan finde hende, kan Dorn. Hvad med det her? Er der noget?
Umuligt. Man kan ikke gå ind i et system uden at efterlade et spor.
Når man flytter musen, registrerer computeren det i biosen.
At undgå det er så sandsynligt som at stoppe tiden i at...
Butikken var lukket pga. en auktion i Cannes.
-Der er dyre juveler. -Det passer til Radics.
-Ja! -Kom du ind?
Det falske svin!
Mere rundt om. Ligesom Hickman sagde: Tryllekunst.
Ting forsvinder, når man sætter noget foran-
-så baggrunden ligner forgrunden.
-Forstod I, hvad han sagde? -Jeg gør.
-De ændrer, hvad man tror, man ser. -Nemlig.
-Fortæl overskriften, Sebastian. -Jeg ved, hvad de tog på computeren.
Er din hånd ubrugelig nu?
Behandlede du Lucien i to år?
-Er det nu det igen? -Jeg er her ikke pga. min baggrund.
Din afvigelse var meget interessant.
Afvigelse, undvigelse. Jeg er et vrag.
-Mere end 200 timer. Det er meget. -Beklager. Jeg...
Én læge og én patient. Det er lang tid-
-at være i stressende og intense situationer.
Det kunne man tro.
Jeg ser dig ikke som en fjende, og jeg ser dig ikke som en slet person.
De fleste folk ser fanger som dumme.
Hvis de var kloge, sad de ikke i fængsel.
Arbejder man i systemet, ved man, at det ikke passer.
De har måske ikke boglig uddannelse, men de kender loven på gaden-
-og de kan være meget dygtige til at manipulere.
-Jeg vil tro, at det kan være sandt. -Nej, du har levet gennem det.
200 timer er nok tid til en-
-som allerede har medfølelse for en fange, f.eks. en læge-
-til at blive påvirket af ham.
At blive... Hvad var det nu, du sagde? Styret af hans ord.
Jeg ved ikke, hvad du snakker om?
Det her er videoen, før lyset gik ud.
Se, hvordan Fiori sprænger over mod dig.
Du rørte dig slet ikke, Anna. Du vidste, at han ville gøre det, ikke?
Beklager.
-Lad mig hjælpe dig. -Det behøves ikke.
Tiden løber ud. Hvis du lader dem gøre flere folk ondt-
-nu hvor du ikke er fare, kan jeg ikke gøre noget for dig.
Jeg troede, at han elskede mig, og så...
Så droppede han mig, da han ikke havde brug for mig mere.
Jeg føler mig så dum. Jeg har ødelagt alt: Min karriere, mit liv.
-Ikke hvis du hjælper mig. -Hvad?
-Hvad planlægger de? Klimakset? -Og hvis jeg hjælper?
Hvis du hjælper, gør jeg alt, jeg kan, for at undgå, at det rammer dig.
-Kan jeg stole på dig? -Det bliver du nødt til.
Vi er her. Glasalarmerne er slået fra.
Mine damer og herrer, velkommen til den 21. årlige juvelauktion.
Auktionen begynder.
-Tommy? -Vi er parate, Major.
Vi er alle parate, Cambert.
Først har vi en flot 100 karat delfindiamant-halskæde.
Vi kan vel blive enige om dens skønhed.
Får jeg 80.000?
-Kom så. -Vi er der næsten.
Tak, mine damer og herrer. Sæt tempoet ned.
Det var den første. Jeg bliver svimmel.
-Parat. -Vent et øjeblik.
-Vagterne. -Hvem er det?
-Vagterne. -Hvorfor tager I min kones telefon?
-Hvem er det? -Bed den so om ikke at komme hjem.
-Så kan jeg se videoerne. -Hvem var det?
Det ved jeg ikke. En mand, som ville tale med sin kone.
De ser, hvad jeg vil have.
300.000!
300.000. Solgt til damen i den hvide jakke.
Tillykke.
Det var en pragtfuld start. Den næste...
-Parat. -Husk nu.
Når bevægelsessensorerne er slukket, har I kun 2.59 min til at gå.
Derefter ser systemet generatorfejlen som indtrængen.
Parat?
Så går vi.
2:59. Af sted.
-Vi er ved elevatoren. -Okay.
Nu.
Elevator ét er lukket. I har skakten. 1:20.
-Vi er parate. -Vi sender resten ned.
Vi ses dernede.
Herren ved bordet i midten. 400.000 euro. Solgt! Tillykke.
Vi er i kælderen.
20 sekunder igen. Bevægelsessensoren er i gang igen.
Dusek? Hvordan går det?
Hvis målingerne er rigtige, er jeg der.
-Brug ikke navne i radioen. -Ingen ved, at vi er her.
-Så sig dit navn. -Målingerne er præcise, ikke?
-Ja. Affaldsskakten er vist åben. -Tro mig. Det er affaldsskakten.
-Okay. -Alarmerne styres fra inde i skabet.
Når alarmen går, ser jeg på.
I får responsernes status, men...
-Hold kæft, Morand. -Ingen navne.
Kom så.
Jeg har altid villet sige det her: Der sprænges.
Pis!
Ild i skralderummet.
-Hurtig, men korrekt. -Intet problem.
Brandvæsenet kommer.
250 for den her. 250.
Du er genial, mand. Godt klaret, Viktor. Ikke meget tid.
-Så er der fest. Vi er inde. -Alt er låst op.
Kom så.
-Ilden er slukket. -Så skal vi af sted.
Du skal stoppe med at ryge.
Bliv der!
Bliv der.
Kan du huske mig?
Beklager.
-Kom ud! -Hænderne op!
-Ghost Zero? -Hvem er du?
Ham, der gør dig så berømt, at du aldrig må bruge en computer igen.
Godaften.
-Overbetjent Eva Vittoria. -Ja. Hun gik for 20 minutter siden.
-Giv mig nøglen. -Ja.
Anden etage.
Det er forbi, Carl. Vi har taget dem alle. Jeg kommer og henter dig.
-Noget nyt? -Vi har fanget dem. Alle sammen.
-Er de? -Er det overraskende?
-Tror du, at jeg bluffer? -Nej. Jeg sagde, hvad de planlagde.
-Ja, du sagde noget. -Det er godt, at de er fanget.
-Er det? -Ja. De dyr hører hjemme bag tremmer.
-Bare stop. -Undskyld?
Vi ville hjælpe dig, hvis du fortalte mig sandheden.
-Du sagde, at I havde dem? -Ikke til auktionen, du fortalte om.
Vi fandt ud af, hvad I fik fra computerne: Hvor juvelerne var.
En auktion bruger kopier, men har de ægte tæt på.
De ægte juveler var i en bank i nærheden. Den var målet.
-Det var dig, der skød på mig. -Jeg burde ikke have misset.
Nej, du burde ikke have misset.
Når jeg kommer ud, kommer jeg og finder dig.
Hvis du kommer ud, skal du ikke opsøge mig.
Jeg venter uden for fængslet-
-og det er helt sikkert.
-Svar på spørgsmålet. -Jeg ved ikke, hvorfor jeg er her.
-Det tror jeg nok. -Nej.
-Var du ikke med til at røve banken? -Hvad?
Hvilket røveri? Jeg sad i varevognen, da I kom og slæbte mig med hertil.
-Er du sikker på det? -Han sagde, kameraerne var slukket.
Du er god til at styre folk med ord, men du begik en lille fejl.
-En fejl? -Du sagde, at du søgte på mig.
-Og? -Gjorde du det, efter du mødte mig...
...så du, at skytten er fængslet.
Så du må have gjort det for flere måneder siden. Det er en lang plan.
Du tror, at du er en pissegod computer-ekspert.
Jeg fangede Ghost Zero. Jeg havde forventet mig noget mere.
Var jeg Ghost Zero, ville jeg ikke frygte en statslig nikkedukke.
Var jeg ham, kunne en som dig ikke slå mig.
Da jeg så, hvad du gjorde, var hackingen næsten amatøragtig.
-Men du efterlod ikke spor. -Det er umuligt.
Bare smil. I kan ikke bevise, at jeg var indblandet i røveriet.
-Jeg var langt væk. -I en varevogn.
Du forsøgte at overtage bankens sikkerhedssystemer.
Du ringede også fra din egen mobil.
Hvad mener du med "forsøgte"?
Jeg overtog systemet, før du kom.
Jeg fik det til at se uberørt ud. Hvor mon jeg lærte det?
Jeg kopierede systemet, før jeg gjorde noget.
Man ville ikke vide, at nogen havde været der.
Jeg sørger for, at det bliver standard-
-når man ser, om styresystemet er hacket-
-så de ved, at de ser på biosen, ikke en kopi.
Som man siger, så er spillet forbi.
-Det kan ikke dømme mig. -Mit udsagn gør.
Hvorfor skal jeg i fængsel?
Jeg gjorde ingen noget. Bare sjov i et kedeligt liv.
Seks personer døde og en af mine venner er såret.
Fordi du kedede dig?
Jeg ville se, om du kunne regne det ud, fordi jeg kedede mig.
New Yorks politi kalder dig psykoer.
Som sagt var det spændende at tale med dig.
-Men alt har en ende. -Så jeg skulle komme herud?
Du skal ikke vidne mod mig eller nogen anden.
-Stop, Anna. Lad os tale om det. -Nej.
At tale med dig er blevet rigtig kedeligt.
Nej!
Tilkald en ambulance!
-Carl... -Hvad? Hvad? Jeg er her.
-Fortæl... -Nej, du skal selv sige det.
-Jeg er ikke bange. -Vær ikke bange.
-Tror du...? -Hvad?
Tror du...?
Tror du, at jeg får ham at se?
-Hvad? -Tror du, at jeg får Etienne at se?
-Min lille dreng. -Hæng i. Bare hæng i.
-Gør du? -Jeg ved, at du får ham at se.
Bare hæng i. Kom nu.